În mijlocul Marii Egee se află tunurile din Navarone.
În 1943 au stat ca un ghimpe, în coasta aliaților.
Noile tunuri ghidate prin radar instalate în aceasta insulă milenară
au conferit comandamentului german dominație strategica totala
Atacurile aliaților s-au dovedit costisitoare și ineficiente
În disperare de cauză, aliații au recurs la infiltrări de persoane.
În noaptea de 24 septembrie, un comando a pătruns în interiorul fortului
Au pus explozibil la baza uriașului edificiu,
apoi s-au retras pe navele de salvare ale marinei regale.
- Viteza maxima. - Am înțeles, căpitane.
Foc!
TUNURILE DIN NAVARONE 2 - Detașamentul 10 din Navarone -
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Undeva în Anglia 1943
Mișcați-vă!
Regulamentul prevede că, în absența șuncii și a slăninii,
ofițerul care răspunde de aprovizionare, adică dumneata,
va aproba consumul măruntaielor o dată pe săptămână.
Măruntaie ?
Măruntaie, adică ficat, rinichi limba, creieri...
Să fiu al naibii!
- Millie, ce bine că te vad! - Salut.
- Ce naiba cauți aici? - Am venit la ordinile comandantului.
- Credeam că te afli la "Stâncile albe". Ce-ți face piciorul?
E tot la fel. Credeam că te-au pensionat definitiv.
- Tot mai cari valizele astea? - Sunt anumite lucruri de care e nevoie.
În ultima vreme am lucrat la un nou detonator...
- Scuzați, comandantul vă așteaptă. - Atunci vorbim mai târziu.
Comandantul dorește să vă vadă pe amândoi.
Caporale, te rog să-l duci în biroul meu.
Mallory, ce-ți mai face piciorul?
- Iar tu ești Miller nu? - Da, dle.
Ai fost atașat departamentului de "șmecherii" al lui Winston.
Se vorbește foarte frumos despre tine.
Am nevoie de voi doi pentru ceva foarte special.
Nu e tocmai o capodoperă,
dar încercați să-l identificați pe acest tip.
- Pui pariu că-l cunoști? - Mai bine nu, dle.
Nikolai!
- E Lecedarov, nu? - Ce e cu el?
Știam că a fost împușcat ca trădător.
Da, așa s-a auzit. De fapt a evadat.
Nu era un trădător, ci un agent neamț de prima mana.
Se pare că opera undeva, în Iugoslavia, cu partizanii.
Se dădea drept cpt. Lescovar.
Amândoi l-ați cunoscut.
De fapt sunteți singurii care-l puteți identifica.
Deci aș dori să mergeți acolo și să-l interceptați.
- Să-l interceptam? - Să-l omoram.
Cu discreție, desigur.
- Dar eu sunt civil. - Știm asta.
Ti-am revăzut situația și te-am promovat.
- Sergent-major. - Foarte generos din partea dv.
- Cum ajungem acolo? - Cu ajutorul detașamentului 10.
E numele misiunii aliaților în Iugoslavia.
- Care e obiectivul lor? - Să se infiltreze în bazele inamice.
Mai mult nu vă interesează.
Intra, Barnsby.
- Domnule! - Colonele.
Detașamentul 10 va pleca în seara asta.
E-n ordine. Îi luați și pe ei cu voi.
- Poftim? - Aveți 2 pasageri.
Maiorul Mallory, sergentul Miller. El e locotenent-colonelul Barnsby.
Misiunea mea a fost plănuită până la ultimul detaliu.
Doi pasageri ne mai lipsesc!
- Maiorul Mallory are experiența. - Nu mă îndoiesc.
Dar aici e vorba despre, o călătorie dificilă.
Trebuie să ne mișcăm repede.
Oamenii mei sunt tineri și intr-o perfectă condiție fizică.
- Sunt special antrenați. - Cunosc asta.
- Mă preocupă siguranța misiunii mele. - Cu ei nu vei avea probleme.
De tine depinde să-i transporți în siguranță până acolo.
Plecați spre Italia deseară și următoarea noapte, spre Iugoslavia.
- Bine, dle. - Asta e tot, dlor. Vă mulțumesc.
Vom încerca să nu vă fim o povară, dle colonel.
Liniște!
Credeam că mergem la o bază aeriană.
Din câte am observat la col. Barnsby,
s-ar putea să ne pună să mergem pe apă până în Iugoslavia.
Încetinește, Owen.
Oprește!
Coborâți!
Owen, Reynolds, gardul!
O să pierdeți avionul, dacă nu veniți acum...
- Se pare totuși că vom lua avionul. - Nimic nu e vreodată ușor.
Nu-i ușor dacă încerci să treci prin garduri,când poarta e în apropiere.
- Vă putem ajuta cu ceva, colonele? - Tăceți și nu ne stați în drum.
N-am prea mult timp pentru explicații, dar e un lucru pe care nu-l stiti
Ultimele 3 misiuni în Iugoslavia au fost distruse aici, în Italia.
De data asta, când ne luăm zborul, nu mai anunțăm pe nimeni.
Priviți la tipii ăștia! Vor să fure ceva.
Nu vă mișcați, așteptați semnalul meu.
Să mergem!
- Tu rămâi să ai grija de el! - Am înțeles, D-le !
Nu mișcați!
Înapoi! Și tu.
Bill, Eddie, aranjați-i pe cei de acolo.
- Cum te cheamă, băiete? - Morell.
- Pe tine cum te cheamă? - Cu siguranță nu Rustus.
Bună seara.
Vino, maiorule!
- Voi doi sunteți ofițeri? - Da, mai mult sau mai puțin.
- Îți rămânem datori, sergent... - Weaver.
Armata SUA, corpul medical.
- Totul e pregătit, colonele. - Mai echilibrează încărcătura.
- În ordine, pornește motoarele. - S-a făcut!
Hei, Domnule !
- Unde-i Nolan? - Nu cred că mai vine cu noi.
În ordine, să pornim.
Ticăloși mizerabili! V-am salvat, iar voi mă părăsiți!
- Cine-i tipul ăsta? Ieși afară! - Nu mă împinge!
Cred că e cam târziu pentru asta.
Nu trebuia să mă fi lăsat acolo! V-am salvat pielea.
N-am crezut că o să-ti placa să mergi cu noi.
Lasă-mă pe mine să-mi fac astfel de griji.
O să se potrivească perfect în peisaj.
Partizanii vor crede că au fost invadați de zuluși.
- Ce tip tare ești tu! - Cel puțin eu mă descurc cu armele.
- Tu te pricepi să tragi? - Aș putea învăța.
- Exact. Ai să înveți până aterizam.
Mă duc să-i spun colonelului că mai avem un pasager.
Colonelul e acum foarte ocupat, nu crezi?
Scuze!
- Speram să pierzi valiza asta! - Nu se știe când avem nevoie de ea.
- Ce ai acolo? - Pijamaua.
Mie-mi seamănă cu o pijama super-explozibila!
Fii liniștit! Mă joc cu astea de când mi-am luat prima trusa de chimie.
Am fost un băiat silitor.
- Uite o escadrilă! - Atenție!
Săriți!
Mai repede!
Hai, mișcați-vă!
Căutați în zona estică!
Mallory!
Bine.
- Merg să-i caut pe ceilalți! - Nu încă. Jos!
Vino!
- În ordine? - Da.
Unde e sergentul Miller?
El cum naiba a ajuns aici?
- L-ați lăsat în avion? - Cred că s-a autoinvitat.
- Unde ai învățat să folosești cuțitul? - La Universitate, omule.
Cu el și cu mine vorbești cu "domnule".
Atâta timp cat ești cu noi asculți ordinele mele. Ai înțeles, sergent?
Da, domnule.
Trebuie să plecăm de aici până nu se întoarce patrula.
Locotenent Reynolds, vii cu mine. Sergent, asiguri spatele!
Țineți aproape! Să mergem.
Ce tânăr organizat!
- Ai idee unde suntem? - Deloc. Direcția asta pare bună.
Cum de ne-am "potcovit" cu clovnii ăștia doi?
Nu știu. A fost o mare greșeală...
- Haideți, încă nu e ora ceaiului! - Crezi că tânărul știe unde suntem?
- Nu cred. - Nici eu.
- Merg să aflu - Sigur, de ce nu?
Scuzați-mă, aveți idee unde suntem ?
Sigur, avem idee.
Nu știu însă cat ne va lua să ajungem unde trebuie,
dacă voi doi nu puteți să țineți pasul.
Să mergem!
-E o țară frumoasă - Minunată. Seamănă cu Scoția.
- Cunoști Scoția? - Nu.
M-am gândit deseori că aș dori să mă stabilesc acolo.
Se pare că va trebui să-ți schimbi planurile.
Ușurel!
Sunt căpitanul Drajek. Conduc trupele partizanilor.
- Bună dimineața, căpitane! - Sunteți bineveniți.
Mulțumesc, căpitan Drajek.
V-am speriat cu bandajele! Fără ele ați...
Cum spuneți? Aruncătoare de flăcări germane.
Da, aruncătoare de flăcări spunem și noi.
- Salut! - Încântat.
Ea e Maritza. Foarte bun soldat.
Ce faci, bunule soldat?
Salut, negrule.
Poate vine din Srebrenitza.
Înapoi, soldat!
Am făcut o glumă bună.
Bravo, negrule. Vino să mâncăm cu tovarășii.
Ne împrietenim și bem! Apoi ne luptăm cu nemții.
Să mergem.
Unde-ai învățat să lovești așa? La Havard?
Nu, în Harlem.
Colonele, nu vreau să omor pe nimeni și nici să mor, dar idiotul acela mare...
Ai grijă, soldat!
- Ce-ți mai face piciorul azi? - Mult mai bine.
Bine. Se pare că lucrurile se vor rezolva până la urmă.
Probabil că noi ne vom îndeplini scopul nostru minor.
Îmi pare rău de Detașamentul 10. Ați rămas doar doi oameni, nu?
Nu știu care a fost misiunea voastră, dar clar n-a mers prea bine!
- Seamănă cu băiatul tău. - Chiar crezi?
Intrați!
Noi suntem cetnici, nu niște partizani împuțiți.
Noi stârpim comandourile aliaților ca pe ciupercile sălbatice.
Noi lucram pentru nemți. Ei sunt prietenii noștri.
Bună seara, domnilor! Sunt maiorul Schroeder, de la Statul Major.
Încântat de cunoștința. Credeam că acești oameni sunt partizani.
- Nu-i așa, Bransby? - Sigur!
Cetnici ! Cine ar fi crezut?
Alte 3 misiuni ale aliaților ne-au căzut în mâini,
dar ei nu erau așa bucuroși cum păreți voi.
Nu mă surprinde. Noi nu suntem un comando, suntem dezertori.
- Dezertori? - Dați-i pe mana mea, îi omor pe loc.
Am fost intr-un lagăr de prizonieri și am evadat.
Am reușit să furăm un avion, am fost atacați și doborâți.
Din fericire am ajuns pe teritoriul dv.
Fascinant!
- Și de ce anume ați dezertat? - Mă bucur că ați întrebat asta.
- Mă tem că asta e o poveste lungă. - Nu mă plictisesc, nu vă fie teamă.
- Ați auzit de penicilina? - Nu.
Nu mă surprinde. E un nou medicament care previne infecțiile.
Stârpește diferite infecții, de asemenea și bolile sociale.
Firește, a devenit un produs foarte căutat pe piața neagră.
Prietenul nostru, serg. Weaver din corpul medical american,
era furnizorul nostru.
Adică furați medicamentele armatei și le vindeați civililor?
Nu numai civililor, ci și oricărei alte armate.
Înțeleg...
Asta are vreo legătură cu valiza la care se tot uita el?
- Valiza aceea e plina cu penicilină. - Chiar așa?
- Poate îmi arătați și mie! - Desigur, dle. maior.
- Deschide-o, Miller! - Nu se poate aici.
Știi prea bine că orice contaminare ar distruge-o.
Trebuie deschisă în condiții speciale de laborator.
Marfa asta costă 500.000 de lire sterline.
Știu, dar pe maior nu-l interesează penicilina noastră.
Vrea doar să știe dacă spunem adevărul.
Ce faci aici cu 500.000?
Asta iese din discuție. N-am s-o deschid.
- Nu păreți convins de povestea noastră. - Nu prea.
Asta depinde de dv., dar toate cuvintele spuse sunt adevărate.
Dacă nu credeți, puteți verifica prin serviciul dv. de securitate din Italia.
Vor confirma întreaga poveste.
Voi verifica povestea voastră, cuvânt cu cuvânt.
Foarte nostima povestea! Ce se va întâmpla când vor deschide valiza?
Vom fi împușcați cu toții. Ce zici, colonele?
- Cartierul general confirmă. - Mulțumesc.
- Maritza, ce părere ai? - Ne mint.
Dar n-are importanță. Omoară-i!
Probabil ai dreptate.
Dar mă gândeam că, după război, 1.000.000 de dolari...
Tu ești o simplă fată de țărani din...
N-am reușit niciodată să pronunț numele ăsta!
- Sunt atâția bani, am putea... - Mint. Omoară-i!
Afară!
Afară ! Ieșiți afară !
La dreapta! Înainte marș!
Stâng, drept, stâng!
Stop!
La dreapta!
Trei pași înainte!
Stânga-împrejur!
- Ce ți-am spus eu? - Cel puțin am dormit bine.
Atenție!
Buna dimineața, domnilor.
Agenții noștri au confirmat evadarea voastră din Italia.
Voi doi, vă rog să mă urmați.
Evadarea voastră din Italia poate fi adevărata. Restul povestii e altceva.
Nu am prea avut somn azi dimineață.
Știți ce am făcut ?
Am deschis valiza.
Maritza.
Ce credeți că am găsit?
Lemne de foc.
Ce credeați? Am ascuns marfa înainte să fim prinși.
Nu suntem atât de prosti! Era singurul lucru care putea fi negociat.
Asta mă așteptam să spuneți. Dar nu vă cred. Mințiți!
Știi doar că mint! De ce nu-i cureți?
Ușurel! Nu cred că penicilina voastră există. Dar e posibil.
Așa că vă las s-o dezgropați.
Și dacă o facem? Ne împușcați și ne îngropați în același loc?
Dacă nu găsiți penicilina cu siguranță vă împușc.
Aveți de ales.
- Nu știu cum au ajuns lemnele acolo. - Nici eu nu-mi dau seama.
Nu prea știu cum vom găsi penicilina în zona asta...
Și ce-o să facem? O să mergem așa până la Marea Adriatica?
Nu cred că ne vor lăsa să ajungem până acolo.
Stați!
Am depășit cu 3 mile locul unde ați fost prinși!
Unde se afla minunata comoara? În imaginația voastră?
Nu, dar cred că nu mai avem mult, nu-i așa, colonele?
Nu mai e mult, dar e greu de spus. Toata regiunea arata la fel.
Veți începe să săpați în 5 min.
- Și dacă nu găsim locul? - Atunci vă săpați propriile gropi.
Nu ti se pare un loc cunoscut? Nu e groapa noastră aici?
Așa cred.
Îmi amintesc zăpada de acolo. Cred că ăsta e locul.
- Și zăpada de acolo... - Da. Groapa se află la mijloc.
- Acolo, unde e grămada de pietre. - Exact.
Îi lăsăm să se apropie și folosim lopețile.
Tu îl lovești pe cel mai apropiat de tine și eu pe celalalt.
Acum îi fac să se apropie, bine?
Fritz, vino! E aici!
- Ești gata? - Da.
Acum puteți să vă ridicați. Ei sunt morți.
Eu sunt cea care a pus lemne în valiză și a ascuns explozibilul.
Nu mai stați! Plecați în direcția aceea!
Încercați să-i găsiți pe partizanii lui Petrovici. Plecați!
Scuza-mă, "bunule soldat", dar ce poveste îi vei spune lui Schroeder?
Ne-ați surprins! Ați scăpat!
Lovește-mă!
Vrei să mă întorc acolo pieptănată? Lovește-mă!
Bine. Scuza-mă!
- Mai tare! - Să mergem, colonele.
Sper că Schroeder să creadă povestea fetei.
Dacă n-o crede, nu va ezita s-o facă mincinoasă.
- Dar Miller și Reynlods? - Ce e cu ei?
Da, presupun că...
Să mergem!
- Nu ai senzația că suntem urmăriți? - Ba da, în ultimele 10 minute.
Data viitoare faci tu pe mortul!
Se pare că te descurci bine cu arma aia...
Se poate și mai bine.
- Nemții au făcut asta? - Da, presupun.
- Din fericire sunt partizanii. - Buna dimineața.
Ce e cu el? Pe voi vă căutam!
Liniște! Veți da raportul maiorului Petrovici.
- Nu suntem intr-o bună companie. - Da?
- Conducătorul. - Ce e cu el?
-E Nikolai. - Cine naiba e?
Nikolai Lescovar.E omul pe care am fost trimis să-l omor.
Jos!
- Cred că știu unde suntem. - Și eu.
- Crezi că te-a recunoscut? - Așa cred.
- Sunt locotenent-colonel Bransby. - Maiorul Mallory.
Ați scăpat de nemți. În ce fel?
Am evadat.
Căpitanul Lescovar are anumite dubii.
Dacă ați evadat, de ce n-ați fost urmăriți?
V-am observat de-a lungul a 5 mile înainte de a vă opri.
Atunci trebuia să fi observat că i-am omorât pe cei 2 urmăritori.
- Oamenii mascați. - Exact.
Nu meritați felicitări. Cei doi erau partizani, tovarăși de-ai noștri.
Erau infiltrați în tabăra cetnicilor.
Acum, datorita vouă, am pierdut orice legătură cu ei.
Îmi pare rău. Asta nu schimba faptul că suntem soldați în armata aliata.
Nu aveți de ce să ne tratați așa.
Sunt comandantul Detașamentului 10.
Insist să ne lăsați să contactam cartierul general.
- Sunt sigur că Londra v-a informat. - Londra ne transmite multe.
Doar că nu se materializează...
Dar aveți dreptate. Am fost informat asupra misiunii dv.
Mă îndoiesc că a fost utilă...
Dar acum, că vă aflați aici fără echipament, nu mai contează.
Și dumneata, maiorule, ai venit aici ca observator?
Nu, dle. Eu am fost însărcinat cu propria mea misiune.
- E confidențiala. - Da, înțeleg...
Uneori am impresia că Londra ne folosește pentru anumite jocuri...
- Vă pot vorbi personal?- Îmi vorbiți deja.
- Adică intre 4 ochi. - Nu.
Militarii nu-și conduc acțiunile în secret.
Foarte bine. Am fost trimis să identific un agent neamț numit Nikolai.
Suntem informați că e infiltrat printre oamenii rezistentei.
și e cunoscut drept căpitanul Lescovar.
Și după ce l-ați identificat, ce ordine mai aveți?
- Să-l elimin. - Adică să-l omorâți?
Da, dle, să-l omor.
Ai auzit, Lescovar? Domnul de la Londra vrea să te împuște.
Scuza-mă! Trebuie să recunosc că ești cu adevărat partizan.
A fost un agent numit Nikolai, care își spunea Lescovar. Opera în sud.
A fost identificat acum câteva luni și eliminat, cum spuneți voi.
- Cei de la Londra au fost preciși. - Așa sunt de obicei.
Și de cele mai multe ori greșesc.
Ai grija ca domnii să dea un raport amănunțit.
asupra activității lor în tabăra cetnicilor.
- Cred că trebuie să ne scuzam. - Se mai întâmpla. Toți greșim.
Așa a fost și cu oamenii cu bandaje. Deși părea un truc bun...
Erau mesagerii noștri către agenții din tabăra lui Schroeder.
Aveți o agenda mica, bruneta, drăguță, cu ochi frumoși?
- Adică Maritza? - Da.
A riscat mult pentru noi.
Nu e degeaba fiica lui Petrovici.
Noi suntem de partea asta a podului.
Dincolo, nemții se pregătesc pentru atacul final.
Ni s-a spui să-i împiedicăm cu orice preț să treacă podul.
- De ce forțe dispun ei? - Trei divizii, poate mai mult.
Atâtea au trecut de când suntem aici. Vor urma tancurile și...
- De ce nu aruncați podul în aer? - Am încercat de câteva ori.
Ultima oara am pierdut oameni de valoare.
Maiorul Petrovici a hotărât că nu e practic.
Nu are dreptate. Nu exista pod care să nu poată fi aruncat în aer.
Asta vrea să dovedească Detașamentul 10.
Ti-am mai spus. Nu ai oameni și nici echipament.
Pot contacta Londra ca să-mi trimită.
Nu-mi trebuie decât o fâșie pe care să aterizeze avionul.
Contactezi Londra! Pregătești teren de aterizare pentru avion
care, poate, nu va ajunge niciodată! Ce altceva mai vrei?
Dă-mi 20 de oameni și voi arunca podul în aer.
Adică o să-mi arunci oamenii în aer!
Podul asta e indestructibil!
Scuze, dar n-aveți nevoie de 20 de oameni, ci de Miller.
E expert în explozibile, probabil cel mai bun din Anglia.
- Și el se află în Anglia. - Nu, e prizonier în tabăra cetnicilor.
- Atunci e deja mort. - Nu neapărat.
Refuz să pornesc o operațiune de mari proporții doar ca să aflu.
Am nevoie de fiecare om pe care-l am.
Nu e nevoie de o operațiune de mari proporții. Dă-ne doi oameni.
Acești ofițerii sunt de la cartierul general. Au venit să vă interogheze.
- Ați raportat cinci prizonieri. - Da...
Doi dintre ei au încercat să evadeze. Au fost împușcați.
I-am adus înapoi!
- De unde veniți? - De la 10 km. Încercau să fugă.
Hai, mișcați-vă!
Maiorul Schroeder e ocupat.
V-am mai spus că în zona asta nu aveți voie să intrați.
Cu excepția căpitanului Drajek.
Vă rog să-i duceți imediat în celula.
Și dacă știți să citiți, ceea ce mă îndoiesc, parcurgeți regulamentul.
M-ați făcut să dau laptele în foc.
Sergent, lasă-l așa.
Deschide!
Am adus prizonierii. Pentru maiorul Schroeder.
Colegul meu nu va crede.
- Prizonierii, domnule. - Care prizonieri?
Parcă spuneați că oamenii ăștia au fost împușcați.
Mâinile sus!
Mergem, domnilor?
Nu!
Nu e corect!
Ce s-a întâmplat?
Repede!
Ia-l! Deschideți!
Mergeți!
Partizană nenorocită!
Erai atâta de drăguță cu arșii...
Dar nu au nici o arsura, nu-i așa?
I-ai ajutat pe prizonieri să evadeze, în loc să-i împuști!
Tu i-ai omorât pe nemți.
Da-mi șapca!
Deschideți!
E comandantul!
Weaver, nu te mai uita ca un idiot! Să pornim camionul.
Se simte bine? Vom conduce cât se poate de atent.
Nu-mi place cum îmi vorbești.
- Poftim? - Am spus că nu-mi place.
Camionul ăsta nu se mișcă, până nu-mi spuneți ce se întâmplă.
- Ascultă... - Era să mor de două ori din cauza ta.
Ai încercat să mă părăsești în Italia, m-ai părăsit și aici.
Ai pretenția să-ti fiu acum șofer! Nimeni nu-mi spune nimic.
- Să-mi spuneți ce se întâmpla aici! - Nu-mi vine să cred...
Scuză-mă sergent. Ai dori să faci parte din echipă?
Nu vreau să fac parte din nici o echipă!
Vreau să fiu tratat cu respect.
Nu cred că ei te vor trata de la egal la egal.
Nu-mi pasă nici de cavaleria americană!
Nimeni nu se mișcă până nu-mi spuneți ce plănuiți!
- Vom arunca în aer un pod. - Care pod?
Eu în nici un caz nu fac asta.
Noi îi vom ajuta pe partizani să arunce în aer un pod,
iar dacă suntem norocoși, vom merge apoi acasă cu toții.
- Chiar așa? - Ăsta e scopul principal.
De asta ne-am întors să-l luam pe Miller.
Pe Miller! Pe mine nu dați doi bani.
V-ați întors pentru el și nu pentru mine, așa-i?
Nu, nu ne-am întors pentru tine.
E primul răspuns cinstit pe care mi l-ați dat.
Cred că maiorul are dreptate. Nu par prea prietenoși.
Nu mai sta ca un idiot. Pornește camionul!
Mai exista o soluție.
Depărtați-vă de camion!
Așteptați semnalul meu!
-E practica valiza mea, nu? - Fii cu ochii pe ei, Marko.
Miller, ești un îngâmfat incurabil!
Nu-i da apa la moară!
- Muncă grea, nu? -E pentru un om că mine...
- Am confirmarea de la Londra. - Și celalalt tip?
- Adică Lescovar? - Da.
Nu mi-au spus nimic despre el.
- Presupun că joacă tare. - Așa cred și eu.
- În ordine, sergent! - Ce părere ai? Pare simplu.
Nu chiar.
Nu mi se pare deloc simplu. Bătălia e aproape pierdută.
- Ce vrei să spui? - Uită-te și tu.
Glumești? Cunosc fiecare centimetru al acelui pod.
În cazul asta ai observat că e construit în stancă masivă.
Pilonii sunt din beton, au lățimea de 6 metri si înălțimea de 12.
- Londra ne trimite echipamentele... - Știu câteva pachete.
- Dar nu va fi de ajuns. - Cum adică?
O să se îndoaie puțin,o să se cojească vopseaua pe alocuri...
Dar nu-i vom încurca prea mult pe nemți...
Experții noștri studiază podul asta de săptămâni!
Au spus că poate fi aruncat în aer. Nu știu unde ai învățat tu meseria,
dar eu am vorbit cu cei mai buni ingineri constructori.
Ei sunt probabil experți în construcții eu sunt în explozibili.
Crede-mă că va dura 8 ore ca să reușim să-l distrugem.
8 ore?
Presupunând că nemții ne lasă în pace.
- Și dacă avem și puțină lumină. - Miller!
- Ai văzut ce-i acolo? - Da...
- Miller! - Domnule.
- Ne-ai convins în privința tehnicii. - Mulțumesc mult.
Dacă n-aș fi absolut sigur, nu v-aș spune asta.
Înțelegeți că nu exagerez...
Ce s-ar întâmpla dacă arcul central al podului ar fi lovit pe neașteptate
de milioane de tone de apă?
Apă?
Cred că obiectivul nostru e altul. Vă amintiți barajul pe care l-am văzut?
- Ce fel de baraj? Unde e? - Pe rău, la 2,5 mile.
De ce nu mi-ați spus până acum? Treaba e ca și făcută.
Vedeți? Și natura ne sprijină acum.
E că o imensă cada. Ce avem de făcut? Să scoatem dopul!
Mulțumesc. Să mergem, domnilor.
Alți specialiști nu s-ar fi gândit la asta, nu-i așa, Miller?
Echipamentul ne va fi parașutat, iar noi aruncăm barajul în aer, așa e?
Exact.
- Ce fel de baraj e? Poate fi mare? - Nu cred.
Cat de frecvent folosiți zona asta pentru parașutări?
Niciodată. Nemții sunt aproape. Trebuie să ne mișcăm tot timpul.
Mi se pare logic.
Crezi că tipii ăia doi știu să arunce un baraj în aer?
Nu prea cred. Dar nu contează.
Noi, sergenții, vom avea grija să facem treaba, ca de obicei.
Exact.
Salut.
Nu cred că ar trebui să stai afara. E foarte frig.
- Intră, ia loc. - Mulțumesc.
- Acum nu pot să stau jos. - Nu-ți plac parașutiștii?
- Agitație, lumini albastre... - Nu. Am văzut destule.
Cred că nici o parașută nu se compara cu un pat cald.
Ca să vezi! Exact la timp.
Ne auziți?
Recepționat. Vă aud foarte bine.
- Vedeți făcliile? - Da, le vad foarte clar. Încheiat.
Nu-mi vine să cred! Bieții oameni...
N-a fost un accident.
Ne-am pierdut ultima șansă.
E absolut sigur că am fost trădați. Așa se întâmplă mereu cu misiunile aliaților.
Serviciile lor de spionaj sunt o glumă proastă!
Noi ne aducem contribuția și ce primim în schimb?
Moartea a 20 de oameni.
- Unul dintre ei... - Ajunge! S-a terminat!
Acum nu mai contează decât că nemții vin cu tancurile.
Mâine dimineața vor trece podul, și noi nu-i putem împiedica.
Cred că ne putem lipsi de serviciile voastre.
Veți fi escortați înapoi la baza militară a aliaților.
Asta că să nu mai stăm în calea răului...
Aș putea să le pregătesc nemților o ultimă surpriză.
Mulțumesc, sergent, dar cred că am avut destule surprize.
Căpitane Lescovar, pregătește-le doi oameni ca escortă.
Dacă băieții ăștia ar avea măcar jumătate din echipamentul nemților,
ar transforma barajul ăla intr-un cașcaval elvețian. Ți se face rău!
Crezi că nemții au materialele de care avem noi nevoie?
Desigur. Mine de teren, explozibil, tot ce ne trebuie.
Escorta dv., colonele. Puteți să aveți toata încrederea în ei.
- Mulțumesc căpitane. - Cred că ne trebuie mai mulți oameni.
Sergentul Miller consideră că nemții au echipamentul care ne trebuie
ca să putem să aruncăm barajul în aer.
Asta înseamnă că trebuie să pătrundeți în tabăra de la Mostar.
Nici unul dintre voi nu vorbește destul de bine germana.
- Aveți nevoie de mine ca să vă ajut. - Mulțumesc, căpitane.
- Putem fi împușcați pentru asta. - Se poate întâmpla oricând.
- Arați superb. - Noroc că nu trebuie să vii cu noi.
Ne întoarcem peste 35 de minute. Ați înțeles?
Să speram că "magazinul" e deschis.
- Un foc, te rog. - Poftiți.
Nu mai stați în drum, plecați de aici!
Păcat că la școala nu te-au învățat germana.
În loc de latina? Nici nu se poate concepe așa ceva.
- Astea îți sunt de vreun folos? - Nu. Dinamita ne trebuie. Ti-am zis!
Poate că nu au.
Trebuie să aibă.
E căruciorul meu!
Poți să-ti procuri și singur unul. Aici nu ești la tine acasă!
Eu sunt aici de la ora 6 dimineața!
Să te ia naiba, nesimțitule!
Dacă nu mi-l aduci înapoi, nici nu știi ce-o să pățești!
Veniți! Acolo e camionul.
Mă întreb ce s-a întâmplat cu Barnsby și camionul lui.
Și eu îmi pun aceeași întrebare! Dar nu putem rămâne aici ca trăsniți!
Ascundeți explozibilul acolo până vine el!
Barnsby ar fi trebuit să fi ajuns până acum. Unde naiba o fi?
- Grozav! Exact ce ne trebuie! - Nu acum, Millie.
E mai bine să fac treaba acum, decât să ne trezim aruncați în șanț.
- Cât durează? -10 minute dacă am liniște.
Acestea sunt fiole temperamentale. Sunt inofensive până explodează.
O clipa am crezut că am plecat la drum.
Unde naiba s-au dus?
Maniacule! Ce naiba cauți aici?
Mă duc să vad dacă-i găsesc pe undeva.
- Uite-l! - Așteptați, mă duc să-l chem.
E Lescovar!
- Unde sunt ceilalți? - Nu știu. Probabil în unul din vagoane.
Nu puteți rămâne aici! Plecați!
Da!
- La naiba! - Ce s-a întâmplat?
Un sergent nenorocit a gonit camionul nostru.
- Sergent! - Nu mai știi să saluți?
Taci și asculta-mă!Sunt doi ofițerii englezi în vagonul din spatele meu.
- Ce tot vorbești acolo? - Sunt colonelul von Ingesleben.
De la unitățile speciale de spionaj.
Nu te mișca! Comportă-te firesc.
Mai e și un al 3-lea, un colonel american,
în camionul pe care l-ai gonit.
Vreau să-i prind pe toți.
- Ce face Lescovar? - Îi toarnă vreo poveste...
Du-te și adu o garda militara. Repede și în liniște!
Ține-i la distanță! Apoi vino și raportează-mi.
Am înțeles, dle colonel.
Bunul Lescovar... E greu în Balcani.
Haideți, băieți... Doamne!
Aduceți repede sacii din camion!
- Ați găsit când să faceți asta! - Ai grija cu valiza mea...
Nu ne mai face greutăți, suntem deja în întârziere.
- Cum ai ajuns aici? - Am mai fost odată chestionat.
Ajuta-ne să descărcăm astea în camion.
În tren se afla trei ofițerii englezi. Ați înțeles?
Încercuiți vagonul, dar nu trageți până nu ordon eu!
Până atunci așteptați în apropiere.
- Gata, Miller? - Da, să mergem.
Ușurel...Stați!
- Din nou omul acela! - Am eu grija de el. Închide ușa.
Sunt ai tai, sergent. Cheamă-ti oamenii.
- Putem pleca? - Așteptați până dispare.
Dați-i drumul!
Cred că Marko s-a dat de gol. Nu știu cum s-a întâmplat.
Cum o să mai trecem înapoi râul?
- Încotro mergem? - Nu mai trebuie să te întrebi...
La Sarajevo. Acolo merge trenul. Fără opriri.
Îmi pare rău de Marko.
Mulțumesc.
Toți ne expunem la același risc.
A fost un om curajos, un bun prieten. Păcat că a fost neatent.
Crezi că sergentul și-a dat seama că era partizan?
Nu cred, sergentul nu era atât de isteț.
Te-a salutat, iar tu purtai uniforma de caporal.
Nu prea se potrivește cu regulamentul german.
Nici cu vreun alt regulament.
De ce crezi că te-a salutat, Lescovar?
Poate că a simțit superioritatea mea înnăscută.
Da, poate...
Zici că trenul merge la Sarajevo, fără opriri?
Exact.
Am observat pe hartă că trecem la o jumătate de milă de baraj.
E ciudat că ai omis să ne spui asta.
Ce mai e și asta? Un sergent nerod m-a salutat...
și am uitat să vă spun despre baraj.
Ne-ai spus că Marko s-a dat de gol.
Eu cred că s-a sacrificat.
De ce ne-ai trădat, Lescovar?
- Credeți că sunt un trădător? - Nu cred. Știu.
Am știut dintotdeauna. Doar că nu puteam dovedi.
Tu ești Nikolai. Tu ești cel care ne-a trădat în Grecia.
Mulțumesc, colonele.
Am rezolvat misiunea ta. Ajuta-mă și tu să-mi închei misiunea.
E luminat ca un pom de Crăciun.
Garda se schimba la ora 5:30. Avem o ora să pătrundem.
O jumătate de ora să punem explozibil, 20 de minute să dispărem.
E nevoie de putina diversiune, nu crezi?
- Ce s-a întâmplat? - Se trage!Pot fi partizanii!
Cheamă toți oamenii de pază!
Atenție! Trimiteți imediat un detașament la baraj!
- Ce naiba fac cu asta? - Știu și eu?
Imaginează-ti că ești un câine. Arunca-l pe drum.
Ia-l și desfășoară-l!
Hai, negrule!
Și tu ai sânge roșu?
Aici!
Chiar aici !
La tancuri! Porniți!
Te simți bine?
- Sari odată în aer! - Lasă-le un răgaz.
Vor fi aici intr-un minut. Dacă erau prinși, se declanșa alarma.
Cat de lung să fac fitilul? Sunt nemți, deci sunt punctuali.
De obicei sunt.
Nu mai avem timp.
-20 secunde? - Tu hotărăști, colonele.
- Te întreb pe tine. - Cred că 20 de secunde ajung.
Nu avem mult de mers.
Nu ar fi frumos să vedem podul prăbușindu-se?
Da, ar fi.
- Dar, a fost interesant, nu? - Da.
N-au făcut nimic! Nimic!
- Ai auzit ceva? - Nu.
- Ce s-a întâmplat? - Nu se vede nimic.
Ticălosul de Miller!
- Ce e? - N-a mers.
- Știu asta! - Să plecăm de aici!
Să mergem! Când îl prind, îi rup gâtul nenorocitului!
Nimic! Am trecut prin toate astea pentru nimic!
Nu poți provoca o erupție vulcanica cu trei pachete de explozibil.
Lasă natura să-și urmeze cursul. Lasă-i timp!
Stai!
Totul pare normal.
Observi ceva?
Nu mai e timp! Să ieșim repede de aici!
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Afara!
- Ticălosule! - Ți-am spus că trebuie să ai răbdare.
Șmecherule! Ai reușit!
Ești un geniu. Te iubesc.
- Calmează-te!- Ai reușit!
Miller, egoistule! Știai că va fi o explozie cu efect întârziat!
În mod deliberat mi-ai ascuns asta!
N-am vrut să te plictisesc cu detalii tehnice. M-am gândit că te depășesc.
- Tu ce-ai pățit? - M-a bătut de bucurie.
La naiba, am reușit!
Da, sergent. Am făcut-o!
Da, domnilor, am reușit.
Dar înainte de a ne acoperi cu lauri și decorații militare,
ar trebui să vă subliniez următoarele: unu, ne aflam pe partea cealaltă a râului.
Doi: nu prea avem nici o speranța de a-i găsi pe partizani.
Și trei: în curând aceasta pădure va fi plina de nemți foarte nervoși.
Patru. Nu cred că genialul serg. Miller mai are vreo cutie de chibrituri în valiză.
Așa că, d-lor, să ne pregătim de o lungă plimbare spre casă.